ISSN 1392-267X (spausdintinis) ISSN 2669-2198 (elektroninis) Terminologija – tarptautinis recenzuojamas lietuvių ir bendrosios lingvistinės terminologijos mokslo žurnalas, leidžiamas kasmet nuo 1994 m. Terminologijai rūpi ir terminologijos teorija, ir praktika, stengiamasi apimti įvairias lietuvių terminijos sritis, pristatyti kitų šalių terminologijos patirtį, naujausias užsienio terminologijos idėjas. Per metus išeina vienas žurnalo numeris. Vyriausioji redaktorė dr. Albina Auksoriūtė. Prieiga prie žurnalo turinio yra atvira, nes taip užtikrinama mokslinių tyrimų sklaida pasauliniu mastu, skaitytojams suteikiama teisė neribotai naudoti portale esančius straipsnius ar jų dalis nekomerciniais tikslais, nurodant autorių ir pirminį šaltinį. Žurnalo autoriams netaikomi jokie straipsnių pateikimo ar skelbimo mokesčiai.
Christianui Galinskiui – 80: terminologijos ir pasaulinės komunikacijos ramstis
Recenzijos, apžvalgos, informacijos, bibliografija
Autorių teisės (c) 2024 Klaus-Dirk Schmitz
Termino „sustainable development“ lietuviškų atitikmenų vartosenos socialiniuose moksluose problemos
Autorių teisės (c) 2024 Romualdas Ginevičius
Autorių teisės (c) 2024 Palmira Zemlevičiūtė
JUDĖJIMAS ir KRYPTYS, KONSTRUKCIJOS ir JĖGOS: Vengrijos teisės tekstuose vyraujančios metaforų šaltinio sritys
Straipsnyje pagrindinis dėmesys skiriamas metaforinių terminų semantikai vengrų teisės kalboje, taikant funkcinį kognityvinį freimą. Nors dažnai yra akcentuojama terminų vienareikšmiškumo svarba teisės kalboje, konceptualiosios metaforos palengvina specialiųjų tekstų supratimą. Šiame tyrime daugiausia dėmesio skiriama trijų tipų metaforoms, kurios dažnai pasitaiko Vengrijos specialiuosiuose kokybės vadybos tekstuose ir Vengrijos įstatymuose. Šioms metaforoms ir metaforiniams posakiams būdingos tokios šaltinio sritys: JUDĖJIMAS ir KRYPTYS, KONSTRUKCIJOS ir JĖGOS. Apibūdinamos šios prototipinės metaforos ir jų funkcijos teisiniuose tekstuose, panaudojant dviejų svarbių vengrų įstatymų tekstų pavyzdžius – pagrindinį Vengrijos įstatymą ir 2012 m. Vengrijos baudžiamojo kodekso C aktą.
Verslo terminijos svarba specializuotame vertime
Straipsnyje analizuojama verslo terminijos svarba specializuotame vertime. Dėmesys sutelkiamas į du skirtingus scenarijus, nustatytus remiantis nagrinėtais tekstynais: verslo sutartis ir verslo žurnalus. Šie du scenarijai reikalauja skirtingų požiūrių, priemonių, strategijų. Straipsnyje analizuojami šie aspektai: kolokacijų vertimas, perkeltinės kalbos vertimas, daugiareikšmių leksinių vienetų vertimas. Pabrėžiama, kaip svarbu verslo kalbos vertėjams įgyti terminologinių tyrimų kompetenciją, kuri leistų išvengti dviprasmybių ir jas pašalinti, nustatyti terminų atitikimą ir pagerinti vertimo kokybę.
Autorių teisės (c) 2024 Maria-Crina Herțeg
Mitoniminiai terminai pirmajame tarpukario Lietuvos psichiatrijos vadovėlyje
Straipsnyje struktūriniu atžvilgiu nagrinėjami pirmojo lietuviško tarpukario Lietuvoje išleisto žymaus lietuvių psichiatro Juozo Blažio vadovėlio Įvadas į psichiatriją (1935 m.) iš mitinių būtybių vardų sudaryti psichiatrijos terminai. Beveik visi šie terminai yra kilę iš klasikinių (graikų ir lotynų) kalbų ir gatavi pasiskolinti iš jų per kalbas tarpininkes bei pritaikyti prie lietuvių kalbos sistemos. Rašydamas vadovėlį J. Blažys rėmėsi kolegų spausdintais darbais, ir tie terminai jo būsią perimti iš tų darbų. Graikiškos ir lotyniškos kilmės mitonimai, įeinantys į psichiatrijos terminų sudėtį, yra archajinės universalijos, vienareikšmiškai suprantamos visose kalbose. Tai lemia, kad jų pagrindu sudarytus psichiatrijos terminus vienos kalbos perima iš kitų, ir tie terminai sudaro svarbią tarptautinės eponiminės psichiatrijos terminijos dalį. Vadovėlyje daugiausia vartojami visiškosios (tiesioginės, afiksinės ir kompozitinės) ir labai retai dalinės apeliatyvacijos būdu sudaryti mitoniminiai terminai. Būdingiausi yra kompozitiniai apeliatyvai (pvz., kleptomanija) su postpoziciniu mitonimu paremtu sandu. Iš afiksinių apeliatyvų viršų ima sufiksiniai apeliatyvai su dariąja priesaga -izmas (pvz., morfinizmas), prefiksiniai apeliatyvai (pvz., amnezija) nebūdingi.
Vertėjų išteklių dominavimas ir sėkminga vertimo kalbos terminų paieška verčiant žmogui arba postredaguojant mašininį vertimą
Šiame tyrime pateikiami pirmieji į vertimo procesą orientuoto tyrimo apie internetinių vertimo išteklių tipus, kuriuos naudoja pirmo ir antro kurso vertėjai praktikantai, versdami teisinį tekstą iš anglų kalbos į vengrų kalbą ir jį postredaguodami, rezultatai. Remiantis studentų darbo eigos ekrano įrašais, buvo analizuojami galimi ryšiai tarp išteklių (terminografinių ir leksikografinių (angl. termino-lexicographic) ar tekstinių) dominavimo, užduočiai skirto laiko ir sėkmingo teisingų vertimo kalbos terminų radimo. Mūsų rezultatai rodo, kad studentai dažniausiai teikia pirmenybę terminografiniams ir leksikografiniams, o ne tekstiniams šaltiniams. Įdomu tai, kad daugeliu atvejų teisingų vertimo kalbos terminų sėkmingas suradimas neparodė reikšmingos koreliacijos nei su užduočiai skirtu laiku, nei su išteklių dominavimu. Vienintelė išimtis buvo postredaktorių grupė – nustatytas reikšmingas ryšys tarp tekstinių šaltinių naudojimo dažnumo ir sėkmingo teisingų vertimo kalbos terminų radimo. Be to, nustatyta, kad postredaktoriai dirbo efektyviau nei vertėjai praktikantai tiek laiko, tiek ir vertimo kalbos terminų paieškos pastangų atžvilgiu. Straipsnis baigiamas galimais tyrimo rezultatų paaiškinimais ir pasiūlymais dėl vertėjų mokymo.
Autorių teisės (c) 2024 Eszter Sermann, Márta Lesznyák
Rūšinių geografijos terminų apibrėžčių struktūros ypatumai
Bet kurios srities sąvokos apibrėžimas yra sudėtingas ir tos srities žinių reikalaujantis loginis veiksmas, o šio veiksmo rezultatas – termino apibrėžtis. Terminologijoje kiekvieno termino apibrėžtis yra unikali. Ji padeda susieti sąvoką su ją reprezentuojančiu terminu. Straipsnyje analizuojamos 2021 m. išleisto Aiškinamojo geografijos terminų žodyno 648 rūšinių terminų apibrėžtys, trumpai apžvelgiami apibrėžčių reikalavimai, išskiriami tame žodyne rasti rūšinių terminų apibrėžčių modeliai. Dažniausias rūšinio termino apibrėžties modelis – apibrėžties pradžioje įvardijama jos loginė dominantė ir po kablelio atskleidžiami apibrėžties esminiai požymiai, paaiškinantys rūšinį apibrėžiamo termino dėmenį ar dėmenis. Apibrėžties loginė dominantė nagrinėjamame žodyne apibrėžiama atskirai kaip gimininis terminas. Kiti keturi rūšinių terminų apibrėžčių modeliai ne tokie produktyvūs, kai kurie nesunkiai gali būti transformuojami į pirmojo modelio apibrėžtis.
Autorių teisės (c) 2024 Aušra Rimkutė-Ganusauskienė
Konceptualusis lygiavertiškumas daugiakalbėje ES terminijoje: iššūkiai ir galimi sprendimai
Straipsnyje nagrinėjama orientavimosi į sąvokas reikšmė į vertimą orientuotam daugiakalbiam terminologijos darbui Europos Sąjungos kontekste. ES tekstų terminai ir sąvokos gali būti suskirstyti į tris grupes, atsižvelgiant į jų universalumą ar specifiškumą tam tikroje sąvokų sistemoje: 1) universalūs, 2) būdingi ES ir 3) būdingi konkrečiai šaliai. Šie terminai ES tekstuose dažnai figūruoja kartu, o vertėjai turi suvokti jų pobūdį, kad rastų geriausią vertimo kalbos atitikmenį. Straipsnyje pateikiamos strategijos vertėjams, dirbantiems su skirtingų tipų terminais. Taip pat aptariami iššūkiai, kylantys verčiant universalius terminus, turinčius konkrečiai šaliai būdingų aspektų, parodoma, kaip informacijos apie lygiavertiškumą trūkumas ir universalių bei konkrečiai šaliai būdingų terminų painiojimas gali susilpninti terminų įrašus. Nagrinėjami specifinių ES terminų vertimo į nacionalinės teisės kalbą iššūkiai konkrečiai 27 valstybėse narėse, kurių teisės sistemos skiriasi. Dėl valstybių narių teisės sistemų įvairovės, nesant atitinkamo termino vertimo kalboje, vertėjai turi rinktis netikslius ar dalinius atitikmenis. Todėl labai svarbu terminų bazėje nurodyti, kad vertimo kalboje nėra konceptualiai lygiaverčių terminų. Siekiant padėti vertėjams, IATE, į sąvokas orientuotoje ES terminologijos duomenų bazėje, pateikiama informacija apie terminų kilmę ir sąvokų, įvardytų konkrečiais skirtingų kalbų terminais, lygiavertiškumo laipsnį. Tačiau ši informacija ne visada yra sisteminga. Dažnai ją galima gauti tik nuodugniai išnagrinėjus kelis duomenų laukus. Straipsnyje teigiama, kad sąvokos kilmės nurodymas duomenų bazės įraše kaip ES ar konkrečios šalies ir naujo neprivalomo lauko PERKĖLIMO KOMENTARAS įvedimas, siekiant paaiškinti terminų lygiavertiškumo laipsnį, kaip daroma kitose daugiakalbėse terminų bazėse, būtų labai naudingas vertėjams, nes jie geriau suprastų lygiavertiškumo santykius ir galėtų priimti pagrįstus sprendimus parinkdami vertimo kalbos terminus.
Autorių teisės (c) 2024 Orsolya Hedvig Kardos
Terminologijos darbas, terminų tvarkyba ir terminografija – tas pats ar ne visai?
Šiame straipsnyje pagrindinis dėmesys skiriamas trijų plačių terminologijos sąvokų „terminologijos darbas“, „terminų tvarkyba“ ir „terminografija“, kurios kartais laikomos identiškomis, kartais – iš dalies sutampančiomis, o kartais – skirtingomis, apibrėžtims. Kaip tyrimo medžiaga naudojami naujausi terminologijos darbo, terminologijos politikos ir terminologijos produktų ISO standartų leidimai, taip pat du didžiausi terminologijos ir terminų tvarkybos vadovai. Metodika – teksto analizė, sąvokų analizė ir semantinė analizė. Po teorinės ir analitinės dalių pateikiamas principų rinkinys naujam sąvokų apibrėžimui ir preliminarūs pasiūlymai, kaip sąvokas būtų galima apibrėžti kitaip.
Vengrijos terminologijos istorija ir naujausios tendencijos XXI amžiuje
Šio straipsnio tikslas – apžvelgti terminologijos istoriją ir naujausias tendencijas, kurios turėjo įtakos terminų raidai Vengrijoje XXI amžiuje. Pastarieji du dešimtmečiai Vengrijoje atnešė veiksmingų pokyčių aukštojo mokslo, profesinio rengimo, mokslinės kvalifikacijos ir leidybos srityse. Visi šie pokyčiai suteikė galimybę geriau suprasti, plėtoti ir dėstyti terminologijos teoriją ir terminų tvarkybą, taip pat sustiprinti tarptautinius ryšius ir pradėti dialogą apie vengrų terminologijos politiką. Straipsnyje pirmiausia pristatomi reikšmingi vengrų terminijos pokyčiai per pastaruosius du dešimtmečius iš kalbos teisių perspektyvos, o vėliau dėmesys sutelkiamas į svarbiausias terminologijos srities mokslines publikacijas. Straipsnyje taip pat išryškinamos ir išsamiau pristatomos sritys, kuriose per pastaruosius du dešimtmečius buvo atliktas reikšmingas terminologijos darbas: Vengrijos teisės ir viešojo administravimo terminai, specifiniai ES terminai, medicinos terminai bei gamtos mokslų terminai ir nomenklatūra.
Terminija ir mikromokymasis: metodų ir turinio sugretinimas
Terminologijos srityje skiriami terminologijos mokslas ir jo metodai bei terminija (arba terminijos) terminologinių duomenų prasme. Kalbant apie mikromokymąsi, galima panašiai atskirti mikromokymąsi kaip dalykinę sritį su jos metodais ir mikromokymosi objektus kaip mokymo ir mokymosi informacinius objektus. Abi sritys yra skirtingos prigimties. Jų praktiniai rezultatai, t. y. terminologiniai įrašai ir mikromokymosi objektai – ypač jei jie atstovauja mokslinėms ar techninėms sąvokoms – turi daug bendro lyginant jų metaduomenis. Skirtingi komunikaciniai vaidmenys išskiria terminologinius įrašus, kurie pagal nutylėjimą yra pagrįsti sąvokomis, nuo sąvokomis pagrįstų mikromokymosi objektų. Iš mikroturinio perspektyvos Blanca Stella Giraldo Pérez (2022) siūlo bendrą koncepciją, kaip pasiekti visapusišką turinio sąveikumą tarp terminologinių įrašų ir sąvokomis pagrįstų mikromokymosi objektų, kurie abu yra sąvokomis pagrįsti mikroturinio įrašai, tik skirtingo tipo, nors ir atlieka skirtingus komunikacinius vaidmenis. Atsižvelgiant į tai, jie turi daug bendro ir galėtų iš esmės gauti naudos iš geresnio turinio sąveikumo. Siūloma bendroji koncepcija taip pat gali būti taikoma kitų tipų sąvokomis pagrįstiems mikroturinio įrašams, ypač susietųjų atvirųjų duomenų (LOD) aplinkoje. Šiuo atžvilgiu labai svarbu taikyti pagrindinius FAIR principus (surandamumas, prieinamumas, sąveikumas, pakartotinis struktūrinio turinio naudojimas). Siekdami šio tikslo, autoriai siūlo standartizacijos veiklą, kad būtų sukurta suderinta visų rūšių sąvokomis pagrįstų mikroturinio įrašų metodika, įskaitant metaduomenų (ypač pamatinių metaduomenų) suderinimą.
sąvokomis pagrįstas mikromokymosi objektas
Autorių teisės (c) 2024 Blanca Stella Giraldo Pérez, Christian Galinski
Septynios svarios priežastys terminijos ištekliuose labiau atsižvelgti į smulkiąją polisemiją
Pažvelgus į terminijos išteklius gali susidaryti klaidingas įspūdis, kad polisemija tik retkarčiais pasitaiko dalykinėse srityse. Tokie ištekliai retai atspindi skirtingas reikšmes, kurias kalbinis vienetas ar posakis gali turėti toje pačioje srityje, ir, net jei atspindi, artimų reikšmių skirtumas nėra paaiškinamas taip, kad nežinantys vartotojai galėtų jas teisingai suvokti. Tai iš dalies galima paaiškinti tuo, kad polisemija specializuotose dalykinėse srityse laikoma suvaldyta arba neegzistuojančia. Tai taip pat galima paaiškinti teorine prielaida, kurios vis dar laikomasi kai kuriuose vadovėliuose, kad „idealus“ terminas paprastai yra vienareikšmis. Tačiau tam tikrose srityse ir specializuotuose tekstynuose egzistuoja kelios reikšmės, ir yra daug priežasčių, kurios pateisintų tinkamesnį polisemijos traktavimą terminijos ištekliuose. Šiame straipsnyje nagrinėjame septynias priežastis: dalykinių sričių ribų nepakankamumą; apibrėžčių netikslumą; bendrosios kalbos žodynų neužtektinumą; skirtingų reikšmių poveikį kombinatorikai; leksinių santykių sąsają su skirtingomis reikšmėmis; skirtingus valdymo modelius; skirtingus lygiavertiškumo santykius.
Autorių teisės (c) 2024 Marie-Claude L’Homme
Terminologijos 21–30 numerių publikacijų antraščių rodyklė
Recenzijos, apžvalgos, informacija, bibliografija
Autorių teisės (c) 2023 Asta Mitkevičienė
Medicinos terminų antonimija „Vidaus ligų klinikos vadovėlyje“ (1928–1930 m.)
Straipsnyje nagrinėjami tarpukario Lietuvos gydytojo terapeuto Kazimiero Buinevičiaus (1872–1953) svarbiausio penkių dalių veikalo Vidaus ligų klinikos vadovėlis (1928–1930) antoniminiai medicinos terminai. Aiškinamasi, kokiais būdais reiškiasi antonimija, aptariama antoniminių terminų struktūra ir juos siejančių priešybių tipai. Antonimija yra neretas semantinis reiškinys Vadovėlio medicinos terminijoje – antoniminių medicinos terminų poros dažniausiai funkcionuoja tame pačiame sakinyje, o kartais ir artimajame kontekste (paprastai tame pačiame ar netolimame puslapyje). Medicinos terminų antonimija dažniausiai kuriama leksiniu, rečiau – darybiniu būdu (produktyviausia darybos priemonė – priešdėlis ne-). Antoniminių medicinos terminų poros susijusios trijų tipų priešybėmis – kontradikcine (dažniausiai), kontrarine ir vektorine. Nustatyta, kad Vadovėlio sudėtinių medicinos terminų antonimija kyla iš rūšinių (dažniausiai) dėmenų (daugiausia reiškiamų paprastaisiais, santykiniais ir įvardžiuotiniais būdvardžiais, rečiau – dalyviais) ir gimininių dėmenų (dažniausiai reiškiamų priesagos -imas daiktavardžiais), susijusių antoniminiais ryšiais. Ne viena iš šių raiškos priemonių dalyvauja sudarant daugiau nei vieną sudėtinį medicinos terminą. Kadangi, kaip parodė atliktas tyrimas, sudėtinių medicinos terminų rūšiniais dėmenimis didžia dalimi eina bendrosios leksikos žodžiai, teigtina, kad Vadovėlio terminijos antonimija yra parėjusi iš bendrosios leksikos antonimijos, o ne iš medicinos sąvokų klasifikacijos. Būdingais Vadovėlio medicinos terminų antonimijos požymiais galima laikyti tai, kad antoniminiai sudėtinių terminų dėmenys ne visada derinami savo raiška, pasitaiko ir dalinės antonimijos atvejų, o antonimijos ir paprasto neigimo kolizija lemia kvaziantonimų ar darbinių (teksto diskurse atsiradusių) antonimų galimybę.
Autorių teisės (c) 2023 Palmira Zemlevičiūtė
Daiktavardėjimas ir daiktavardiškumas architektūros ir statybos terminijoje
Straipsnyje remiantis iš architektūros ir statybos terminų žodynų ir kitos mokslo literatūros surinktais terminais nagrinėjami terminų daiktavardėjimo ir daiktavardiškumo klausimai. Įvertinama, į kurias temines grupes įeinantys būdvardžiai ir dalyviai dažniausiai linkę daiktavardėti, aptariami surinktų terminų daiktavardiškumo laipsniai. Remiantis empirine medžiaga, nustatyta, kad architektūros ir statybos terminijoje daiktavardėja ar daiktavardiškai vartojami būdvardžiai su priesaga -inis, -ė, įvardžiuotiniai būdvardžiai ir įvardžiuotiniai dalyviai ir sudurtiniai būdvardžiai. Pagal darybos tipą, susiformavusį kaip daiktavardėjimo pasekmė, padaryti terminai paprastai yra pirmojo, o atsiradę, vykstant šalutinio dėmens daiktavardėjimui, – antrojo daiktavardiškumo laipsnio. Daiktavardėjimo ir daiktavardiškumo reiškinys yra glaudžiai susijęs su terminų ekonomijos ir tikslumo principais. Ekonomijos principas lemia šalutinio termino dėmens daiktavardėjimą ar būdvardžio arba dalyvio daiktavardinimą, o tikslumo principas – desubstantyvizaciją.
„Lietuvos“, „lietuvių“ ar „lietuviškas skalikas“: pavadinimų vartojimo problematika
Straipsnyje nagrinėjama, dėl kokių priežasčių galėjo atsirasti visuomenėje ir žiniasklaidoje kartais vartojami nacionalinės šunų veislės pavadinimai Lietuvos skalikas ir lietuviškas skalikas, nors kinologijoje yra nusistovėjęs terminas lietuvių skalikas. Šiam tikslui pasiekti buvo išnagrinėti 283 veislių pavadinimai, jie suklasifikuoti į tris grupes ir patikrinta, ar esama kokios nors šunų veislių pavadinimų sistemos, nustatyta, su kokio tipo atributais Lietuvos kinologijoje sudaromi kiti terminai. Siekiant nustatyti Lietuvoje išveistų gyvūnų įvardijimo tendencijas, jų pavadinimai patikrinti oficialiuose valdžios institucijų šaltiniuose. Taip pat nagrinėjama tarptautinė šunų veislių pavadinimų sistema, kad būtų nustatyta, ar ji galėjo turėti įtakos lietuviškajai tradicijai.
Autorių teisės (c) 2023 Anželika Smetonienė, Marius Smetona
Eponiminiai aprangos terminai „Aiškinamajame aprangos terminų žodyne“
Straipsnyje nagrinėjami Stanislovo Algimanto Ratauto, Eugenijos Strazdienės ir Ados Gulbinienės parengtame Aiškinamajame aprangos terminų žodyne (2014) rasti eponiminiai aprangos terminai. Remiantis lietuvių ir užsienio kalbininkų darbais, aptariama eponimo ir eponiminio termino samprata, minimi dažniausi eponiminių terminų trūkumai ir privalumai. Daroma išvada, kad nors eponiminiai aprangos terminai yra gana reti, tačiau jie papildo aprangos terminiją ir yra labai svarbūs, kai kuriais atvejais – vieninteliai aprangos sąvokų pavadinimai. Daugiausia rasta antroponiminės ir toponiminės kilmės aprangos terminų. Vyrauja iš vyriškų pavardžių kilę terminai. Eponiminiai aprangos terminai yra visateisiai terminai greta neeponiminių terminų.
Autorių teisės (c) 2023 Aušra Rimkutė-Ganusauskienė
Autorių teisės (c) 2023 Jolanta Gaivenytė-Butler
5-oji tarptautinė mokslinė konferencija „Moksliniai, administraciniai ir edukaciniai terminologijos lygmenys“
Autorių teisės (c) 2023 Ramunė Vaskelaitė
Terminologijos žinynas „trys viename“: mokyti, derinti ir remti terminologijos politikos tikslus teisės srityje Vengrijoje
Autorių teisės (c) 2023 Dóra Mária Tamás, Szilvia Szoták
Lietuvos Respublikos terminų bankas: 20 metų po įstatymo priėmimo
Lietuvos Respublikos terminų bankas kuriamas vadovaujantis prieš 20 metų priimtu Lietuvos Respublikos terminų banko įstatymu. Sukakties proga straipsnyje nagrinėjama Terminų banko radimosi istorija ir raida, kreipiamas dėmesys tiek į teisinį reglamentavimą, tiek ir į duomenų bazės turinį. Nagrinėjamas valstybės institucijų indėlis į Terminų banką, aprobuotų teisės aktų terminų straipsnių savybės.
Autorių teisės (c) 2023 Alvydas Umbrasas
Asmenvardinių makroekonomikos terminų variantiškumas
Straipsnyje nagrinėjami lietuviškuose makroekonomikos vadovėliuose vartojami sudėtiniai terminai, sudaryti su asmenvardžiais. Apžvelgus su tokių terminų vertinimu susijusius neaiškumus, asmenvardinio ir eponiminio termino santykį, siekiama atskleisti šiuose šaltiniuose vartojamų terminų variantiškumą. Kartu ryškėja kai kurios variantiškumo priežastys, asmenvardinių terminų vartojimo ypatumai.
Terminologijos mokymo metodų modernizavimas tarpdalykinėse vertimo raštu ir žodžiu studijose
Šiaurės Makedonijoje, Skopjės šventųjų Kirilo ir Metodijaus universiteto Vertimo raštu ir žodžiu katedroje, siūlomos bakalauro studijos, kurių tikslas – ugdyti pagrindines vertėjų raštu ir žodžiu kompetencijas. Be šių kompetencijų, ugdoma ir kultūrinė kompetencija, studentai įgyja teminių ir konkrečios srities žinių, skaitmeninių įgūdžių ir bendrųjų „minkštųjų“ įgūdžių. Rengiant vertėjus raštu ir žodžiu, svarbią reikšmę turi terminologijos žinios, todėl terminologija dėstoma kaip atskiras kelių skirtingų sričių kursas bakalauro studijose. Šiame straipsnyje nagrinėjamas tiriamasis klausimas, ar, studentų nuomone, Skopjės šventųjų Kirilo ir Metodijaus universiteto Vertimo raštu ir žodžiu katedroje taikomas terminologijos dėstymo metodas yra veiksmingas mokantis terminologijos ir ugdant terminologijos įgūdžius. Tuo tikslu 2020 m. sausio – 2021 m. rugsėjo mėn. buvo įgyvendinamas mokslinių tyrimų projektas „Terminologijos mokymo metodų modernizavimas tarpdalykinėse vertimo raštu ir žodžiu studijose“, kuriame dalyvavo septynių terminologijos kursų dėstytojai. Šiame straipsnyje apžvelgiama projekto veikla ir rezultatai, svarbūs į vertimą raštu ir vertimą žodžiu orientuotam terminologijos mokymui ir mokymuisi. Šio straipsnio tikslas – pristatyti Skopjės šventųjų Kirilo ir Metodijaus universiteto Vertimo raštu ir žodžiu katedroje taikomo terminologijos dėstymo metodo veiksmingumo tyrimo rezultatus, taip siekiant prisidėti prie vertimo raštu ir žodžiu mokymui skirto terminologijos dėstymo tobulinimo.
Autorių teisės (c) 2023 Milena Sazdovska Pigulovska
Terminologinis variantiškumas specializuotame diskurse: Viduržemio jūros regiono dietos atvejis
Šiame darbe atskleidžiame, kaip terminijos duomenų bazes veikia terminologinis variantiškumas, susidarantis dėl specialistų grupių skirtumų. Atvejo analizei pasirenkame Viduržemio jūros regiono dietą – sudėtinę sritį, kurios tradicinei veiklai būdingos nusistovėjusios savitos žinios, sava terminija, bet ji retai įtraukiama į pagrindinius terminologijos išteklius. Nors variantiškumas neišvengiamas, skirtingose bendruomenėse susidarantį variantiškumą reikėtų tinkamai įvertinti ir paaiškinti. Mes siūlome specialisto ir specializuoto diskurso požiūriu grindžiamą koncepciją, kuri leistų tinkamiau sudaryti specializuotus tekstynus ir geriau suvokti diastratinio variantiškumo kilmę. Sritims, kuriose specialistų vaidmenį atlieka tradicinės bendruomenės, siūlome taikyti ekolingvistika grindžiamą teorinę sistemą. Siekiame padėti komunikacijos tarpininkams priimti geresnius ir, priklausomai nuo keliamo tikslo, informatyvesnius sprendimus.
Anglų–vengrų kalbų lazerių fizikos terminų bazės DictionELI kūrimas
Autorių teisės (c) 2015 Ágota Fóris, Eszter B. Papp
Žodynų vartotojų latvių lūkesčiai dėl idealaus terminų žodyno
Nagrinėjant šiuolaikinės latvių terminografijos būklę reikia pripažinti, kad trūksta gerai parengtų žodynų su įžangomis, kuriose būtų paaiškinti žodyno kūrimo principai ir ketinimai; nėra nuorodų į išteklius ar kitus žodyno vartotojui svarbius rodiklius. Prieš išleisdami bet kokį žodyną, leksikografai turėtų žinoti žodyno tikslinį vartotoją, tačiau trūksta tyrimų apie terminų žodynų vartotojų įpročius ir poreikius. Norint išsiaiškinti, ko visuomenė tikisi iš terminų žodyno, reikia tęstinio žodynų vartotojų požiūrių ir įpročių tyrimo. Šio empirinio tyrimo metu buvo apklaustas 161 Latvijos bakalauro, magistrantūros ir doktorantūros studentas. Straipsnyje pateikiami preliminarūs žodynų vartotojų Latvijoje nuomonių, požiūrių ir įpročių, susijusių su terminų žodynų vartojimu ir su jų žodynų kultūra, tyrimo rezultatai. Tikslas – pateikti ir aptarti atsakymus į vieną iš apklausos atvirų klausimų: „Kokiomis savybėmis, jūsų nuomone, turėtų pasižymėti idealus terminologinis žodynas?“ Paminėjus kai kuriuos apklausos teiginius, reikėtų pabrėžti, kad žodynų vartotojai Latvijoje pageidauja, kad žodynai turėtų įvadą, kuriame būtų paaiškinta viskas, ko vartotojas ieško. Suvokiant, kad idealaus žodyno sukurti beveik neįmanoma, straipsnyje atsižvelgiama į keletą vartotojui svarbių aspektų.
Autorių teisės (c) 2022 Elīna Peina, Anita Helviga
Lingvistinės techninės dokumentacijos ir techninių tekstų traktuotės