ISSN 1648-4444 (spausdintinis) ISSN 2669-218X (elektroninis) Tarptautinis recenzuojamas mokslo žurnalas Acta Linguistica Lithuanica leidžiamas nuo 1957 m. (iki 1999 m. vadinosi Lietuvių kalbotyros klausimai). Žurnale spausdinami straipsniai, susiję su lietuvių ir baltų kalbotyros klausimais, bendrosios ir lyginamosios kalbotyros problemomis, naujausiomis lingvistikos kryptimis ir metodais. Per metus išeina du Acta Linguistica Lithuanica tomai. Vyriausiasis žurnalo redaktorius dr. Darius Ivoška. Prieiga prie žurnalo turinio yra atvira – taip užtikrinama mokslinių tyrimų sklaida pasauliniu mastu, skaitytojams suteikiama teisė neribotai naudoti portale esančius straipsnius ar jų dalis nekomerciniais tikslais, nurodant autorių ir pirminį šaltinį. Žurnalo autoriams netaikomi jokie straipsnių pateikimo ar skelbimo mokesčiai.
Lingvistinis vokeizmas: čigonų drugys ir azijinio karpio revizionizmas bei rusiškos mišrainės likimas
Vokeizmo sąvoka akademinėje bendruomenėje gali reprezentuoti du ideologinius polius: neoliberaliu požiūriu ji yra sociokultūrinio išsilaisvinimo simbolis, o konservatyviu požiūriu – nereikalingo revizionizmo, kuriuo tikrinamos tradicinės kultūros ribos, simbolis. Akademinė bendruomenė yra šios sociokultūrinės kovos centre. Šioje diskusijoje sąvoka „lingvistinis vokeizmas“ apibūdina bandymą kalbos priemonėmis ištaisyti suvo-kiamą socialinę nelygybę. Išskiriami du atvejai: čigonų drugys, kuris buvo pakeistas į kempininę kandį (Lymantria dispar), ir azijinis karpis, kuris buvo pakeistas į invazinį karpį. Teigiama, kad „kalbinis vokeizmas“ veiksmingai skleidžiamas ir įtvirtinamas, kai neoliberalios ideologijos suderinamos tarp akademinės bendruomenės, socialinių-politinių veiksmų grupių ir neoliberalios žiniasklaidos, įskaitant socialinę žiniasklaidą. Galiausiai vykstančio Rusijos ir Ukrainos karo metu ankstyvi raidžių „V“ ir „Z“ draudimai kai kuriose šalyse, kaip kalbinė rusofobijos forma, leidžia manyti, kad geopolitinis priešiškumas taip pat gali būti lingvistiškai išreikštas neoli-beraliais būdais, keliančiais riziką rusiškai mišrainei. Didesnė rizika akademinės leidybos kontekste, jei neoliberali revizionistinė politika paverčiama „etine“ politika, yra ta, kad nesutinkantys su tokia politika ar jai nepritariantys gali būti įvardyti kaip neetiški.
Autorių teisės (c) 2025 Jaime A. Teixeira da Silva
Autorių teisės (c) 2025 Giedrius Kuprevičius
Nijolė Tuomienė. Kalba ir tapatybė Pietryčių Lietuvos ir Baltarusijos paribiuose (XX a. II pusė – XXI a. pradžia). 1 dalis
Autorių teisės (c) 2025 Janina Švambarytė-Valužienė
Surinkimininkų repertuaro recepcija XIX a. antrosios pusės Prūsijos Lietuvos veikaluose
Straipsnio tikslas – tirti surinkimininkų giesmyno Visokios naujos giesmės arba evangeliški psalmai įtaką XIX a. antrosios pusės Prūsijos Lietuvos leidiniams, atskleisti lietuviškų parapijų dvasininkų, švietimo darbuotojų požiūrį į surinkimininkų repertuarą. Analizei pasirinkti šie šaltiniai: Frydricho Kuršaičio giesmynai Gieſmjû bey Maldû=Knygos Karalißkojo Pruſû Waiſko (1854, Karaliaučius) ir Trecʒioji Dalis Gieſmjû Knygû (1857, Karaliaučius), Karlo Wilhelmo Otto Glogau mokyklinis giesmynas 64 Gieſmes (1856, 1862, Tilžė), Karlo Rudolpho Jacoby’io chrestomatija Litauische Chrestomathie zum Schulgebrauch (1880, Klaipėda), Maximiliano Voelkelio skaitinių knyga Litauisches elementarbuch (1898, Heidelbergas), Karlo Theodoro Waldemaro Hoffheinzo melodijų rinkinys Gieſmiu Balſai (1894, Heidelbergas, Tilžė) ir tęstiniame mokslo darbe Mitteilungen der Litauischen litterarischen Gesellschaft skelbtos publikacijos himnodine tema. Tyrimui taikomas analitinis, gretinamasis ir tekstologinis metodas.
Autorių teisės (c) 2025 Inga Strungytė-Liugienė
Priebalsių balsingumo įtaka formantinei bendrinės lietuvių kalbos balsių struktūrai: faktorinė analizė
Šiuo straipsniu tęsiami eksperimentiniai dinaminių bendrinės lietuvių kalbos vokalizmo reiškinių (pozicinio jo varijavimo) tyrimai. Dėmesys koncentruojamas į veiksnių, tiesiogiai veikiančių formantinę balsių struktūrą, tarpusavio ryšius ir hierarchiją. Empirinius duomenis papildžius balsių samplaikomis su skardžiaisiais sprogstamaisiais priebalsiais, analizuota, kokia visumos požiūriu yra skardumo veiksnio galia paveikti F1 ir F2 išsidėstymą spektre. Tuo tikslu atlikta faktorinė duomenų analizė (ANOVA), kuria siekta nustatyti, kokios yra priebalsių balsingumo veiksnio hierarchinės pozicijos ir potencialas derinti savo veikimą su kitais veiksniais. Rezultatai atskleidė, kad silpnos aptariamojo veiksnio pozicijos hierarchinėse grandinėse rodo gana žemą jo savarankiškumo lygį. Matyti, kad santykinė jo galia koreliuoja su artikuliacine balsių eile – kuo balsis užpakalesnis, tuo ryškesni skardumo veiksnio nulemti formančių skirtumai. Be to, nors ir neįgydamas didesnės diferencinės galios, šis veiksnys išplečia artikuliacinę-spektrinę erdvę konkuruojantiems veiksniams veikti didesne jėga (pavyzdžiui, paryškinti aukštutinių užpakalinių balsių priešakėjimą pozicijose tarp dantinių sprogstamųjų priebalsių).
Autorių teisės (c) 2025 Evaldas Švageris
M. Petkevičiaus katekizmo (1598) denominatyviniai veiksmažodžiai
Straipsnyje pristatomas 1598 m. išleisto M. Petkevičiaus katekizmo (PK) denominatyvinių priesaginių veiksmažodžių tyrimas. Šiame šaltinyje rastas 70 tokių veiksmažodžių, jie yra pasiskirstę po keturias denominatyvų kategorijas – padaromosios reikšmės, būsenos atitikimo, būsenos ir dalyvavimo reikšmės. Straipsnyje pristatomas PK denominatyvinių veiksmažodžių priesagų dažnumas, pamatinių žodžių bruožai, apskritai PK denominatyvų darybos tendencijos, akcentuojami sudėtingesni darybos interpretacijos atvejai.
Autorių teisės (c) 2025 Anželika Smetonienė
Kirčio atitraukimas XX a. 6–7 dešimtmečių rytų aukštaičių uteniškių patarmės rankraštiniuose šaltiniuose
Straipsnyje kirčiavimo požiūriu nagrinėjama Lietuvių kalbos instituto Geolingvistikos centro Tarmių archyve saugomų XX a. 6–7 deš. rytų aukštaičių uteniškių šnektų rankraštinių šaltinių medžiaga. Tyrimu siekiama nustatyti, kokie kirčio atitraukimo dėsniai veikė XX a. viduryje uteniškių patarmėje, aptarti reiškinio pobūdį ir paplitimą patarmės plote. Atlikta analizė rodo netolygų ir gana vėlyvą kirčio atitraukimo kaip dėsnio uteniškių patarmėje formavimąsi. Remiantis rytinių rytų – kupiškėnų, anykštėnų ir uteniškių – aukštaičių Leipcige vokiečių kalbininko Franco Špechto leidinyje Litauische Mundarten gesammelt von A. Baranowski publikuotų XIX a. 7–9 deš. tekstų ir XX a. 6–7 deš. šnektų aprašų duomenimis pateikiama naujų įžvalgų apie kirčio atitraukimo pobūdį uteniškių patarmėje. Daroma prielaida, kad Lietuvių kalbos atlaso (1982) sudarytojų silpnojo sąlyginio kirčio atitraukimo plotui priskirtose uteniškių šiaurinėse šnektose ir vakariniuose pakraščiuose XX a. 6–7 deš. formavosi intensyvesnio, o ne silpnojo, sąlyginio kirčio atitraukimo dėsnis.
Autorių teisės (c) 2025 Vilija Ragaišienė
Motinystė lietuvių kalbos pasaulėvaizdyje (remiantis žodžio mama asociacijomis ir žodžių motiniškas, -a, motiniškai junginiais)
Straipsnyje aprašoma dalis lietuvių kalbos pasaulėvaizdžiui priklausančio koncepto MOTINA turinio. Pasitelkus žodžio mama asociacijų lauko, visų būdvardžių motiniškas, -a formų, prieveiksmio motiniškai junginių analizės rezultatus siekiama apibendrinti, kaip lietuvių kalbos pasaulėvaizdyje suvokiama, kas yra motina, kokie elgesio modeliai jai būdingi. Straipsnio teiginiai paremti laisvųjų asociacijų eksperimento rezultatų ir pavyzdžių iš Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Kompiuterinės lingvistikos centre sudaryto Dabartinės lietuvių kalbos tekstyno analize. Straipsnyje pristatomas tyrimas suteikia informacijos apie koncepto MOTINA turinį ir papildo tai, kas jau žinoma apie pasaulio kategorizacijos lietuvių kalbos pasaulėvaizdyje ypatumus.
Autorių teisės (c) 2025 Silvija Papaurėlytė-Klovienė
Varia Onomastica: Sarmato-Alanica (Dniepras, Bugas)
Tyrimo tikslas – išskirti iranėnų kalbos paveldą Dniepro ir Bugo regionų toponimijoje. Ypač daug dėmesio skiriama sarmatų-alanų leksinio sluoksnio, kurio egzistavimas neprieštarauja tiriamų vietovių istorijos ir archeologijos duomenims, rekonstrukcijai. Tokią išvadą pagrindžia apžvelgtų toponimų etimologija, paaiškinta osetinų kalbos žodynu. Pastaroji, būdama vienintelė išlikusi alanų kalbos palikuonė, iš vienos pusės paveldėjo sarmatų ir alanų tarmėms būdingus bruožus, iš kitos pusės – senosioms rytų iranėnų tarmėms, glaudžiai susijusioms su alanų ir sarmatų tarmėmis. Svarų argumentą rekonstruoto leksikos fondo sarmatų-alanų kilmės naudai pagrindžia visa eilė išskirtinių alanų-osetinų leksikos paralelių. Leksinę rekonstrukciją patvirtina tam tikros fonetinės ir morfologinės ypatybės, būdingos tik spėjamų alaniškų prototipų ir žodžių iš osetinų kalbos struktūrai. Straipsnyje taip pat aprašomos rekonstruotos sarmatų-alanų žodyno ir kitų iranėnų kalbų leksikos paralelės.
Autorių teisės (c) 2025 Alexander I. Iliadi
Upėvardžių įvardijimas ir pervardijimas. Duomenų apie Schwappach papildymas Vokietijos vandenvardžių žodyne
Schwappach – tai Šteinfeldo Miulbacho upės (kairiojo Zėbacho intako, įtekančio į Mainą) dalies vardas. Žemutinės Frankonijos regione, Bavarijoje, Hasbergeno apskrityje, Knecgau seniūnijoje esama vietovardžių Oberschwappach ir Unterschwappach. Vietovardis Schwappach, t. y. Oberschwappach, minimas XIII a. antroje pusėje (papildymo kopija) Swapach sita iuxta ecclesiam sancti Gangolfi (dab. vok. Gangolfsberg (Steigerwald)), taip pat 1303/13 (1358 kopijoje) minimas vietovardis Nidemswopach, in inferiori Swopach, tarmiškai Schwabbi. Pagrindinė jo forma sen. vok. aukšt. *Swab-aha liudija sudėtinį vardą, sudarytą iš pamatinio sen. vok. aukšt. aha ‘tekantis vanduo’ ir vakarų germanų *swab- ‘vandeniui krentant susidarantis garsas, supliaukšėjimas’. Taip pat ankst. žem. vok. aukšt. schwappen → Schwabach, vok. aukšt. (vid. vok. aukšt.) Swapach > Schwappach, pasireiškiant /-pp-/ geminacijai, plg. jaustuką schwapp!, vartojamą pliaukšint išgaunamam garsui nusakyti (Muser 2024a; 2024b). Fakto tikrumą geranoriškai patvirtino dr. Wolfgangas Janka iš Bavarijos mokslų akademijos Miunchene.
Radvilos ir jų arkliai: XVII ir XVIII amžiaus žirgų vardai magnatų šeimos bandų inventoriuose
Straipsnyje nagrinėjami žirgų vardai, užrašyti XVII–XVIII a. Radvilų giminei priklausiusių, daugiausiai Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje buvusių bandų inventoriuose. Iš viso rasti 434 leksiniai vienetai (iš jų 106 moteriškos ir 328 vyriškos formos). Vardų analizė atskleidė, kad jie buvo suteikti neatsitiktinai, tačiau sudarė apgalvotos vardų sistemos dalį. Žirgų vardai reiškė įvairias gyvūnų ypatybes, įskaitant jų išvaizdą, elgseną ir galbūt kilmės vietą. Kai kurie patelių vardai buvo siejami su „moteriškumu“ ir grožiu, o žirgų patinų vardai – su kova, drąsa ir tarnyba. Graikų ir romėnų mitologija buvo svarbus daugelio žirgų vardų įkvėpimo šaltinis, kiti vardai kilę iš gyvūnų rūšių pavadinimų. Taip pat pasitaikė vardų, susijusių su plačiai suprantama musulmoniškojo pasaulio tikrove. Kalbos, iš kurių kilę vardai, dažniausiai lenkų, turkų ir italų. Sąrašų autoriams lenkų kalba buvo bene vienintelė, kuria šie galėjo rašyti, be to, jie nebuvo išsilavinę, todėl pasitaikė iškraipytai užrašytų vardų formų.
Dėl liet. alėti, almuo, almė, elmės ir kitų etimologijos bei jų santykio su vokiečių vietovardžiu Ulm ir jo giminaičiais
Lit. alėti ‘fließen, tröpfeln, laufen, eilen’, nualėti ‘überlaufen, (Felder) überschwemmen’, almuõ (3) m. ‘Eiter’, álmė (1), almė (4) f. ‘aus dem Körper austretende Materie’, elmės (4) f. Pl. ‘dass.’ werden traditionell auf Grundlage einer Wurzel etymologisiert, die ‘fließen’ bedeuten soll. Hier wird argumentiert, dass den Wörtern mindestens zwei verschiedene Wurzeln zugrunde liegen dürften: einerseits uridg. *h1elh2- ‘wohin treiben’ oder uridg. *h2elh2- ‘ziellos gehen’, andererseits die Wurzel uridg. *h1el(H)- ‘modrig, faulig sein’. Auf Grundlage der Wurzel uridg. *h1el(H)- ‘modrig, faulig sein’ sind auch der Ortsname nhd. Ulm und damit verwandte Namen zu erklären. Es zeigt sich, dass diese Namensippe am ehesten zu urgerm. *ulma- ‘Moder, Fäulnis’ zu stellen ist. Von den anderen drei auf den ersten Blick funktionierenden Herleitungen für diese Namensippe hat sich eine früh als unzutreffend erwiesen, zwei weitere sind semantisch sinnvoll, jedoch nur eine davon ist auch lautlich möglich. Der Vorschlag, den Namen zu urgerm. *u̯al(l)-, *u̯ul‑ ‘wallen’ zu stellen, hat lauthistorisch keinen Bestand. Die Herleitung aus einem ‘alteuropäischen’ Gewässernamen bleibt im Prinzip eine Möglichkeit, die seit Hans Krahe gebotene Etymologie muss aber modifiziert werden. Da eine germanische Etymologie gangbar ist, ist diese der ‘alteuropäischen’ Lösung vorzuziehen.
historische Lautlehre der germanischen Sprachen
Autorių teisės (c) 2025 Harald Bichlmeier
Straipsnyje žodžių darybos ir etimologijos požiūriu analizuojamas vienas senosios prūsų kalbos žodis poaris ‘kurklys’. Dėl šios priežasties surinkti ir įvertinti visi paskelbti etimologijos bandymai. Galiausiai, remiantis ide. šaknimi *per- ‘peržengti, pereiti; prasiskverbti’, siūlomas naujas sprendimas, leidžiantis iš tos pačios šaknies išvesti vidurinių iranėnų sogdų, chotanų ir kelių dabartinių iranėnų kalbų iš Pamyro pavadinimą kirminas. Zoonimų kurklys ir kirminas bendras semantinis vardiklis yra ‘prasiskverbiantis’.
Anglų kalbos uždarųjų junginių (sudurtinių žodžių) skalės AIC tyrimas
Akaikės informacijos kriterijus (angl. AIC) yra pastovus modelių tinkamumo matas, taikomas empirinių duomenų analizei. Tačiau AIC yra jautrus imties dydžiui. Ankstesni autoriaus tyrimai parodė, kad skalės AIC, padalytas iš imties dydžio, yra veiksminga priemonė modelio tinkamumui įvertinti ir regresijos modeliams hierarchizuoti. Šiame tyrime nagrinėjamos tolimesnės šio kintamojo ypatybės. Tyrimo objektas – 66 daugialypės regresijos modeliai, susiję su uždarųjų (sudurtinių) anglų kalbos junginių, paimtų iš Gagné’ės ir kitų (2019) Anglų kalbos sudurtinių žodžių (junginių) didžiosios duomenų bazės (angl. LADEC), apdorojimu. Pirmiausia AIC sugretinamas su Anglų kalbos žodyno projektu (angl. ELP) ir Britų kalbos žodyno projektu (angl. BLP), kaip atsako laiko, leksinių sprendimų ir įvardijimo užduočių, junginių ilgio ir skaidrumo normų šaltiniai. Naudojami metodai – vienpusė ANOVA (angl. Analysis of variance), pagrindinių rezultatų analizė ir neparametriniai testai. Išvados rodo, kad skalės AIC reaguoja į eksperimentinį projektą, atsako laiko šaltinį ir leksinių sprendimų bei įvardijimo užduotis. Tuo pačiu šio tyrimo rezultatai suteikia empirinį pagrindą Gagné’ės ir kitų (2019) taikomų metodų patvirtinimui.
anglų kalbos junginiai (sudurtiniai žodžiai)
Autorių teisės (c) 2024 Chariton Charitonidis
Susižavėjimą išreiškiančių metaforų, vartojamų Mombasos apskrities, Kenijos svahilių jaunuolių, tyrimas: įžvalgos iš konceptų žemėlapių
Susižavėjimą (meilinimąsi) išreiškiančios metaforos praturtina bendravimą ir skatina artimesnius ir prasmingesnius santykius siekiant prieraišumo ir intymumo. Dėl šių metaforų kultūrinių skirtumų ir nuo konteksto priklausančių jų reikšmių paaiškinti metaforas gali būti sudėtinga. Atsižvelgus į tai, šiame tyrime analizuojant susižavėjimą (meilinimąsi) išreiškiančias metaforas, kurias dažniausiai vartoja Mombasos apskrities svahilių jaunuoliai, norėdami užkalbinti mylimą žmogų, taikytas konceptų žemėlapių principas. Tyrimas atliktas pagal aprašymą. Pirminiai duomenys buvo surinkti interviu metu iš keturių tikslingai atrinktų svahilių tautybės jaunuolių. Po to surinktiems duomenims pritaikyta metaforų identifikavimo procedūra Vrije Universitei (MIPVU), pagal kurią keturi tyrimo dalyviai identifikavo susižavėjimą (meilinimąsi) reiškiančias metaforas. Naudojant MIPVU buvo nustatytos septynios metaforos, kurias dažniausiai vartoja Mombasos apskrities svahilių jaunuoliai. Tam, kad būtų atvaizduotos šių metaforų reikšmės, vėliau joms buvo pritaikytas konceptų žemėlapių principas. Straipsnyje atskleidžiama, kad Mombasos apskrities svahilių tautybės jaunuoliai vartoja žavėjimosi metaforas norėdami išreikšti meilę, susižavėjimą ir romantišką susidomėjimą mylimu žmogumi. Šias metaforas jie taip pat naudoja siekdami paskatinti ryšio ir emocinio artumo jausmą, o kartu ir siekdami sukurti rūpesčiu ir abipuse meile pagrįstus santykius. Tyrime daroma išvada, kad susižavėjimo (meilinimosi) metaforos yra naudingos komunikacijos priemonės, kurios turėtų būti aiškinamos kognityvinės lingvistikos sistemoje.
Autorių teisės (c) 2024 Victor 0. Ntabo, Catherine W. Ndung’u
Abstrahuojančių metaforų raida šiuolaikiniuose japonų J-pop dainų tekstuose: kalbos priemonių analizė
Šiame tyrime nagrinėjamas metaforinės kalbos vartojimas antrajame „25ji Nightcord de“ single, daugiausia dėmesio skiriant skirtingų metaforų tipų ir jų išraiškų identifikavimui ir analizei. Atliekant kokybinę aprašomąją analizę, taikant klausymo ir įrašymo metodus, derinamus su referentinio poravimo metodu, tyrimas atskleidžia tris skirtingas metaforų kategorijas. Tyrimo rezultatai rodo, kad vyrauja abstrahuojančios metaforos (18 atvejų), antropomorfinės metaforos (3 atvejai) ir sinestezinė metafora (1 atvejis). Šių 22 metaforinių išraiškų analizė atskleidžia įvairias semantines interpretacijas, kurios prisideda prie dainos meninės ir emocinės gelmės. Abstrahuojančių metaforų paplitimas rodo, kad šiuolaikinėje dainų kūryboje vyrauja polinkis į konceptualiąją abstrakciją. Ateities tyrimai galėtų išanalizuoti metaforinių modelių raidą keliuose singluose arba palyginti skirtingų muzikinių žanrų metaforų vartojimą panašiuose kalbiniuose kontekstuose.
Autorių teisės (c) 2024 Fince L Sambeka, Muhammad I. Ali
Evaldas Švageris, Jolita Urbanavičienė. Lietuvių kalbos balsių formantinę struktūrą ir trukmę lemiančių veiksnių sąveika bei hierarchija
Kruopščios ir sąžiningos kalbininkės jubiliejus
Autorių teisės (c) 2024 Zigmas Zinkevičius
Šiaurės žemaičių vandens gyvūnų pavadinimų nominacija ir motyvacija
Straipsnyje pristatomas lietuvių kalbos zoonimų teminės grupės nedidelio posistemio – šiaurės žemaičių vandens gyvūnų pavadinimų – tyrimas. Siekiama išsiaiškinti, kokiomis leksemomis patarmėje įvardijami vandens gyvūnai, kokios yra tiriamųjų pavadinimų nominacijos ir motyvacijos ypatybės. Remiamasi kompleksinio lingvistinio tyrimo metodologine praktika. Empirinės medžiagos šaltiniai – LKŽe ir šiaurės žemaičių patarmės žodynai. Išsami leksikografijos šaltinių analizė padėjo nustatyti pavadinimų aprėptį. Nustatytas santykis tarp motyvuotų ir nemotyvuotų pavadinimų, dominuojančios nominacijos rūšys, būdai, priemonės, svarbiausi motyvacijos požymiai bei motyvacijos modelių įvairovė.
Autorių teisės (c) 2024 Žydrūnė Šalaviejūtė
Jaunųjų rytų aukštaičių – anykštėnų, kupiškėnų ir uteniškių – tarminės kalbos vaizdiniai: ribos ir objektyvusis tarmiškumas
Straipsnyje pristatomas jaunųjų rytų aukštaičių – anykštėnų, kupiškėnų ir uteniškių – tarminės kalbos vaizdinių tyrimas. Tiriamoji medžiaga – gimnazistų nuostatų duomenys, surinkti pagal perceptyviosios dialektologijos metodologiniais principais parengtą anketą. Duomenų analizė rodo, kad aktyviausiais tarminio kodo vartotojais save laiko jaunieji uteniškiai (Utenõs ir Rõkiškio tiriamieji). Tarmiškai kalbantys prisipažįsta anykštėnai (Anykščių moksleiviai). Nuo šios raiškos atsiriboti linksta kupiškėnai (Kùpiškio gimnazistai). Panašias tiriamųjų nuostatas atskleidžia pieštiniai (mentaliniai) tarmių žemėlapiai. Tarmiškai kalbantį asmenį jaunieji rytų aukštaičiai pirmiausia atpažįsta iš garsinių ypatybių. Tiriamųjų objektyviojo tarmiškumo bruožų sistema apima ne tik analizuojamų patarmių blankiuosius, bet ir būdinguosius bei skiriamuosius požymius. Iš jaunųjų kalbos vartotojų ir vertintojų nuostatų išryškėję tarmiškumo vaizdiniai (vietų ir bruožų) leidžia tiriamuosius kalbos bendruomenės narius identifikuoti ne tik kaip rytų aukštaičius, bet dar ir kaip rytų aukštaičius anykštėnus, kupiškėnus ir uteniškius.
Autorių teisės (c) 2024 Laura Brazaitienė
Kontekstinė substantyvizacija aukštųjų mokyklų ir profesinio mokymo įstaigų interneto svetainėse
Straipsnyje, remiantis iš 25 Lietuvos švietimo įstaigų – aukštųjų mokyklų (universitetų, kolegijų) ir profesinių mokyklų – interneto svetainių surinkta empirine medžiaga, nagrinėjami kontekstinės substantyvizacijos klausimai. Aptarus daiktavardiškai vartojamų kitų kalbos dalių ypatybes, apžvelgiami bendrieji kontekstinės substantyvizacijos pasirinktuose šaltiniuose polinkiai, analizuojami surinkti pavyzdžiai. Nustatomos interneto svetainėse daiktavardžio funkciją atliekančių žodžių ir žodžių junginių teminės grupės ir aptariama raiška. Kadangi naršytose interneto svetainėse daiktavardiškai vartojami tik būdvardžiai ir dalyviai, straipsnyje kontekstinė substantyvizacija nagrinėjama remiantis tik šia kalbos dalimi ir veiksmažodžio forma. Straipsnio pabaigoje aptariamos kontekstinės substantyvizacijos aukštųjų ir profesinių mokyklų interneto svetainėse priežastys.
Ukrainos žiniasklaidos tekstų automatinės stilometrinės analizės sistema „TextAttributor 1.0“ (metodai, priemonės, funkcionalumas)
Šiame straipsnyje pristatoma straipsnio autorių sukurtos automatinės sistemos „TextAttributor“, skirtos statistiniam ukrainiečių kalbos tekstų parametrizavimui naudojant daugiaparametrinį statistinių rodiklių rinkinį, apibūdinantį autoriaus teksto stilių ir taikomą autorystės atribucijos uždaviniams, struktūra, algoritmai, įdiegimas ir eksperimentiniai rezultatai. Sukurtų lingvistinių išteklių ir programinės įrangos pagrindu sistema generuoja lingvistinę analizę pagal apskaičiuotus statistinius indeksus ir atlieka dviejų tekstų lyginamąją analizę. Papildomas statistinio indeksavimo kriterijus yra neigiamas nuotaikas sukeliančio teksto indeksas, apskaičiuojamas taikant žodinio neigiamų nuotaikų identifikavimo metodą. Autorystės ir pagiežos nustatymo užduotys sprendžiamos dviem metodais: žodynu ir taisyklėmis pagrįstais statistiniais skaičiavimais ir mašininiu mokymusi. Dabartiniai rezultatai, gauti naudojantis „TextAttributor“ beta versija, išsamiai išnagrinėti.
Autorių teisės (c) 2024 Nataliia Darchuk, Oksana Zuban, Valentyna Robeiko, Yuliia Tsyhvintseva, Victor Sorokin, Mykola Sazhok
Pagalbinio veiksmažodžio esti išnykimas iš lietuvių kalbos neveikiamosios rūšies
Remiantis 1547–1816 metų tekstais, parašytais trijomis istorinėmis lietuvių kalbos tarmėmis, straipsnyje nagrinėjamas pagalbinio veiksmažodžio esti istorinis nykimas lietuvių neveikiamosios rūšies konstrukcijose. Lietuvių kalbos neveikiamosios rūšies prototipas yra analitinė konstrukcija, sudaryta iš neveikiamosios rūšies būtojo laiko dalyvio ir pagalbinio veiksmažodžio būti. Dabartinėje lietuvių kalboje šio veiksmažodžio esamojo laiko asmenavimas yra taisyklingas, išskyrus supletyvinę 3-iojo asmens formą yra, kuri – rytų baltų kalbų inovacija, o istoriškai pirminė jos buvusi forma – esti. Nors veiksmažodžio yra raida ir vartosena gerai aprašyta, jo, kaip neveikiamosios rūšies pagalbinio veiksmažodžio, raidai skirta nepakankamai dėmesio. Straipsnio tikslas – remiantis 1547–1816 metų senosios lietuvių kalbos tekstais, kuriuos reprezentuoja trijų istorinių lietuvių kalbos tarmių spaudiniai, atsekti formos esti, kaip tliekančios pagalbinio veiksmažodžio funkciją, išnykimą neveikiamosiose konstrukcijose.
Autorių teisės (c) 2024 Paweł Brudzyński
Daiktavardžiai su priesaga -istas, -ė variantiškumo, normų ir dabartinės bendrinės lietuvių kalbos substandartizacijos aspektu
Straipsnio tyrimo objektas – dabartinėje lietuvių kalbos vartosenoje variantiškumu, normų svyravimais ir inovacijomis pasižymintys žodžiai su priesaga -istas, -ė, reiškiantys asmenų pavadinimus. Siekiama nustatyti galimas naujųjų hibridinių šios priesagos vedinių vartojimo sąsajas su bendrinės lietuvių kalbos substandartizacijos procesu, kuris turi nemažai panašumų su Europos bendrinių kalbų dinamikos modeliais. Iki XXI a. pradžios lietuvių kalboje priesagą -istas, -ė buvo galima išskirti daugiausia skoliniuose (tarptautiniuose žodžiuose) asmenims pagal profesiją, veiklą ir pan. pavadinti. Išnagrinėjus Lietuvių kalbos naujažodžių duomenyne fiksuotus šios rūšies naujažodžius, jų darybines ir semantines ypatybes, vartojimo kontekstus, matyti struktūrinių ir funkcinių inovacijų. Pirma, nereguliuojamoje ir žemesnį nei bendrinė kalba prestižą turinčioje lietuvių kalbos vartosenoje (substandarte) daugėja hibridinių – savakilmės šaknies ir skolintos priesagos -istas, -ė vedinių. Antra, apie du trečdalius tokių hibridų vartojami asmenims pagal nepageidaujamą, nenaudingą ar kenksmingą jų veiklą įvardyti ir turi neigiamą konotaciją. Visų jų skverbimasis į bendrinės lietuvių kalbos vartoseną (žiniasklaidą) gali būti laikomas vienu iš bendrinės kalbos substandartizacijos požymių.
Lietuvių ir ukrainiečių kalbų paralelės: etimologinis ryšys ir tipologinis panašumas
Straipsnyje siekiama patvirtinti svarbią hipotezę dėl atskirų paralelių egzistavimo lietuvių ir ukrainiečių kalbose. Abiejų kalbų bendro paplitimo ploto ribų nebuvimas ir ryškūs atitikmenys skirtinguose kalbų lygmenyse rodo, kad yra išlikusių bendrų kalbos reliktų iš senovės baltų ir slavų tarmėmis kalbėjusių kontaktų epochos. Lietuvių-ukrainiečių izoglosų išskirtinumas, neapimantis kitų indoeuropiečių kalbų šeimos baltų ir slavų kalbų grupių, greičiausiai yra glaudžios rytų slavų ir dabartinių lietuvių protėvių kalbinės sąveikos jų ankstesnėje teritorijoje, ribojamoje Dniepro intakų tinklo upės aukštupyje, rezultatas. Kai kurie reliktai pasirodė esą atsparūs evoliucijos procesams, todėl jie išliko iki šių laikų kaip senųjų tarmių palikuonių kalbų dalis. Preliminarių duomenų rinkimas ir jų lingvistinė analizė rodo, kad itin glaudžios struktūrinės-etimologinės sankirtos reprezentuojamos keliuose lietuvių ir ukrainiečių kalbų sistemų lygmenyse: leksiniame, žodžių darybos ir teksto (genetiškai bendros struktūros frazės). Tipologiškai labai artimus teksto analogus frazeologiniame lygmenyje autoriai priskiria prie bendrų inovacijų, vartotų lietuvių ir ukrainiečių kalbėtojų protėvių, raidos įrodymų, kurie, tikėtina, remiasi bendrais semantiniais-semiotiniais modeliais, sukurtais abiejų etninių grupių bendros kultūrinės patirties kontaktų procese.
Etimologiniai straipsnio „Pastabos dėl kelių lietuvių vandenvardžių, prasidedančių An-, ir jų nebaltiškos kilmės giminaičių“ papildymai
Ankstesniame straipsnyje senoji indoeuropietiška vandens telkinius įvardijanti *en-/*onšaknis – [„Gewässerwurzel uridg. *en-/*on-“] – klaidingai traktuota kaip fikcija. Dėl šios priežasties tokius vandenvardžius kaip liet. Anatà, Anýkštė bandyta aiškinti remiantis sen. ide. šaknimi *h2en- ‘semti vandenį’, kuri iš esmės būdinga anatoliškajam vardynui. Iš jos kilusių šaknų paliudijimai vakariniame indoeuropiečių areale yra reti, o kartais ir abejotini. Šiame staipsnyje pateikiami minimos šaknies vėlesnieji dariniai, rasti vakarinių indoeuropeičių, šiuo atveju germanų, areale. Jie sustiprina teiginį, kad minėtų lietuvių vandenvardžių pagrindą sudaro sen. ide. šaknis *h2en-.
Autorių teisės (c) 2024 Harald Bichlmeier
Brėžiant Vyžuonų ribą: šiaurės rytų Lietuvos XV a. asmenvardžiai ir (ne)pamirštas kelias
Straipsnis paremtas unikalių, Jogailos universiteto bibliotekoje Krokuvoje (Lenkija) saugomo rankraščio, duomenų analize. 1469–1477 metais datuojamame liudininkų apklausos protokole minimi du svarbūs istoriniai faktai, reikšmingi ir istorinių, ir lingvistinių tyrimų perspektyvoje, t. y. Brinkliškių kelio, tuo metu ženklinusio dalį Vyžuonų valdų ribų paliudijimas ir 99 liudininkų įvardijimas. Šiame darbe analizuojama protokolo archyvavimo istorija, minimo kelio lokalizavimo ir jo vardo kilmės klausimai, aptariamas istorinės atminties perdavimas. Liudininkų vardų tyrimu atskleidžiamos XV a. antroje pusėje vyravę asmens identifikavimo ir įvardijimo polinkiai, juos lėmusios aplinkybės.
Autorių teisės (c) 2024 Andrej Ryčkov, Darius Ivoška
Lietuvių kalbos veiksmažodžių su priesaga -(i)uoti kirčiavimo raida
Straipsnyje nagrinėjama lietuvių kalbos veiksmažodžių su priesaga -(i)uoti kirčiavimo raida, lyginant šių dienų tarmių, bendrinės kalbos ir kirčiuotų senųjų tekstų duomenis su rekonstruojama prokalbės būkle. Dabartinėje kalboje priesagos -(i)uoti vediniams būdingas priesagos kirtis, o šaltiniuose minimi nepriesaginio kirčio atvejai liudija palaipsnį šio kirčio nykimą ir priesaginio įsigalėjimą. Dalis nepriesaginio kirčio atvejų gali būti laikomi išlaikytais archaizmais (pvz., vediniai iš 1 kirčiuotės vardažodžių), dalis atsiradę vėliau, pvz., lkuriuoti ar batuoti tipų veiksmažodžiai (su ikoninę ištęsto veiksmo funkciją atliekančiu šaknies cirkumfleksu). Pastarasis tipas pasižymi ypač didele kirčiavimo tipų įvairove tarmėse, kurios apžvalgai skirta didžioji straipsnio dalis. Vakariniame tarmių areale (ypač Mažojoje Lietuvoje) nepriesaginis kirtis galimas ir kitokiuose veiksmažodžiuose, pvz., onomatopėjiniuose ir pan. ekspresyviuose veiksmažodžiuose, germanizmuose, priesagos -(i)oti vedinių perdirbiniuose.
Autorių teisės (c) 2024 Vytautas Rinkevičius, Sandra Lukšaitė-Ramonienė